Hvor er den pokkers postvogna?
Kommer de ikke fra den andre retningen?
Det spørs. Kommer du eller går du?
Jeg drar vestover, så klart. Slik som alle andre.
- Gjør ikke du det? - Nei.
Jeg drar tilbake.
Min tid er over her.
Jeg har fått nok.
Hva får deg til å si det?
Brønnene har tørket ut.
Jeg kom for å gi barbarene religion inn med teskje.
Jeg prøvde iherdig.
Så iherdig!
De ville ikke ha noe av det. I alle fall ikke de jeg tok meg av.
Man kan ikke klandre dem.
Vi har nok av kristne.
Flere trenger vi ikke.
Har du sett vaskeekte indianere ute i villmarken?
Ja.
Cheyenne-indianere?
Ja.
Shoshone-indianere?
Nei.
Comanche-indianere?
Ja.
Hvordan er de? Jeg har enda ikke sett en eneste.
Hva skal man si?
Noen er usle, og andre ikke.
Akkurat som alle andre, antar jeg.
Hvorfor har du kommet hit?
En ny begynnelse.
Legge en trøblete fortid bak meg.
- Hvorfor det? - Du vet, det er tøffe tider.
Det er tøffe tider hjemme.
Og midt oppi det hele døde kona mi i barsel.
Det var beklagelig.
Ja, det er nok av elendighet.
Det er derfor jeg så inderlig vil begynne forfra.
Beklager å måtte si det, men det blir ikke bedre her ute.
Alt vil være usselt på nye og fascinerende vis.
Ja.
Å, herre! Til helvete med det.
Alt sammen.
Hvor er den pokkers postvogna?
Nå er det nok.
Vær så god, sønn.
Den fører med seg fordeler.
Bibelen. Den mangler noen av skriftene.
Jeg brukte det til opptenning og som sigarettpapir.
Hygiene.
Godt tøy. Høyt trådtall.
Her! Svarte, hvor ble det av tiden? Ta denne jævelen.
Å, herre!
Adiós, amigo. Jeg kommer, Herre!
Her kommer jeg!
Herre! Å, Gud den allmektige.
DR. CORNENELIUS WATSON
LEGE FOR MENN, KVINNER, BARN OG HESTER
- En pils, takk? - Vi har bare whisky.
Det går fint.
Takk skal du ha.
- Hva? Det er førsteklasses skvip. - Den er god. Det er... bare meg.
Er du en pyse?
Magen min er det fra tid til annen.
Er magen din en pyse?
Tja, det koker vel ned til det.
Beklager.
Jeg bare tuller med deg, kompis.
- Gjør det noe om jeg...? - Nei, vær så god.
Takk skal du ha!
Så, hva fører deg til byen?
Forretninger.
- Enda en forretningsmann. - Jaså!
- Ja. - Vel, hvis du er interessert,
blir det en felles kjønnslig omgang utenfor senere.
Matilda.
Halvannen dollar per hode.
Som ny i byen er det en god måte å møte folk på.
Jo, takk skal du ha, men jeg har en avtale.
Kanskje det ikke bare er magen din som er en pyse.
Kanskje du har rett.
Jeg kom faktisk for å treffe en prest ved navn Henry.
- Har dere hørt om ham? - Predikanten?
Fyren som kastet opp i kroken?
- Ja. - Herregud!
- Og det var prest Henry? - Han sa så.
Skjønt han hadde ingen krage. Hva kaller de den kragen?
Jeg aner ikke.
Hva enn det er, ser den ubehagelig ut.
Adamseplet mitt er for stort til slikt. Se hvor stort det er!
Det er ganske stort. Se på mitt.
Ja, ditt er også stort.
Jeg har aldri likt det når barbereren driver på under der.
Hvor stort er ditt?
Jeg vet ikke helt. Mellomstort, kanskje?
- Vet dere hvor jeg finner presten? - Sikkert ved kysten.
Han har endt opp der siden han kom hit.
Jeg får se etter om han er der.
Takk skal du ha.
Håper ikke du er ute etter å frelses! For du har valgt feil fremgangsmåte.
Prest Henry?
Prest Henry, er det deg?
Mitt navn er Samuel Alabaster.
Vet du hvem jeg er?
Ja.
Fikk du telegrammet mitt?
Ja, jeg tror det.
Jeg har det her...
....et eller annet sted.
Der er det.
Hvorfor bli sørpe full når du har en jobb å gjøre?
Jeg bare... Jeg ble litt brisen mens jeg ventet.
Det er pissprat.
Det er pokkers så uprofesjonelt, spør du meg.
Unnskyld språkbruken.
REGLER FOR BRUK AV BADEBALJE
INGEN UTUKT, AVFØRING ELLER LEK MED HESTENE
Hei.
- Pyntet og klar? - Ren og pen, antar jeg. Takk.
Ikke tenk på det.
Jeg trekker 50 cent fra lønna di.
Her er 29 dollar...
...og 50 cent.
Du får ytterligere 30 når vi er ferdige.
Da er vi oppe i 60 dollar, som nevnt i telegrammet.
- Er vi skuls? - Ja, det er greit. Vi er skuls.
HOTELL
Morn.
Hva er det?
Det er en miniatyrhest. Hun heter Butterscotch.
Hun er veldig sjelden. Kanskje helt unik.
Hun er et levende samtaleemne.
Vanlige hester har ikke navn. De er bare...
...vanlige.
- Du sa ikke at vi skulle dra herfra. - Vel...
Hvorfor tror du jeg betaler så godt?
For følgende lovbrudd: Skurkestreker,
skurkeleker,
og skurkepreker,
skal rettferdigheten seire.
Med gråtkvalt stemme som er vanskelig å gjemme
Nå veier hjertet mitt tungt
Jeg tar mitt farvel for aller siste gang
Møtes vi igjen? Hvem vet?
Teknisk sett, er vi på indianernes territorium?
Teknisk sett er alt indianernes territorium.
Hva slags prest er du?
Du vet, den vanlige typen.
Jeg er nok støtt en neofytt.
- Hva er det? En novise? - Jeg vet egentlig ikke.
Det er bare et stilig ord. Jeg hørte det bli brukt i Baltimore.
- Baltimore. Er det der du er fra? - Ja.
Jeg har aldri vært så langt øst.
- Er det fint der? - Det er helt greit.
Det er nok slik dette stedet blir om 20 år.
Kom hit.
Flink jente.
Er Butterscotch en bryllupsgave?
Ja, hun har ønsket seg en i lang tid.
De er ikke lett å finne.
Hva heter forloveden din?
Penelope.
- Stod det ikke i telegrammet? - Nei, bare "kommende brud".
Vel, snart blir hun Mrs. Penelope Alabaster.
Jøss, du er en heldig mann. Hun er en ordentlig gevinst.
Hun er det mest dyrebare i hele verden.
Hun er som en blomst.
Nydelig, myk og smidig hud.
Smart.
Flink til å tenke, lage mat.
Flink til å lese ord.
Selv god til å kysse og elske. Hva mer kan man ønske seg?
Du har visst noe bra på gang.
Ja, og jeg vil at alt skal gå helt knirkefritt.
- Ganske stilig, eller hva? - Det får man si.
Du vet... ekteskapet er et stort sprang.
Det er vanskelig.
Og ting går ikke alltid etter planen.
Det er vel slik hun vil ha det.
Det er slik jeg også vil ha det.
Det binder alt sammen på ordentlig.
Se.
- En pilspiss? - Ja.
En spiss sådan.
Hvis du vil, kan du gi den til Penelope.
De er ganske vanlige.
- Men ellers takk. - Ja vel.
Jeg setter pris på at du ble med meg.
Og jeg...
Jeg beklager om det var en misforståelse
- angående reisen. - Det går bra.
Jeg mener...
Det er ikke så verst her ute.
Det er fredelig, og...
- Det er balsam for sjelen. - Du har helt rett.
Kan jeg dele noe med deg?
Bare en søt liten ballade jeg skrev til Penelope.
Jeg vil spille den rett etter at vi har giftet oss.
Den heter "Elskling".
Dunk, dunk
Å, hvor ditt hjerte slår
I takt med mitt når vi hver for oss går
Elsklingen min
Jeg elsker deg
Kjenner du ikke det?
Elsklingen min
Du er elsklingen min
Elsklingen min, jeg vil ha deg for meg selv
Som hestesko til mine høver
Vår kjærlighet alt overdøver
Du er elsklingen min
Og den eneste for meg
Elskling, elskling, elskling
Elsklingen min
- Det var vakkert. - Takk.
Jøss, du er en ekte trubadur.
Jøss.
Pokker!
Rufus!
Samuel!
Er alt i orden?
Hva skjedde?
- La meg få igjen pusten. - Hva skjedde?
Rekker du meg feltflasken?
Hva skjedde?
Penelope.
Hun har blitt kidnappet.
- Hva mener du? - Fordi hun er så dyrebar.
Du så bildet av henne.
Fyren som tok henne er ondere enn fanden selv.
- Hvem er det? - Anton Cornell.
- Var det ham du jagde etter? - Nei, det var broren hans Rufus.
Han er også en ondskapsfull slyngel.
Jeg måtte ta ham før han rakk å advare lømmelen.
- Tok du ham? - Ja.
Det gjorde jeg.
Hvorfor dro du ikke til sheriffen da det skjedde?
Hvilken sheriff? Dette er villmarken.
Han har ingen domsmyndighet her. Jeg ville uansett ikke blande ham inn.
- Hvorfor ikke skaffe en mobb? - Leiemordere?
Det er for uforutsigbart.
Jeg ville at det skulle være trygt og ubemerket.
Derfor kunne jeg ikke fortelle deg alt med det samme.
Kidnappingen er det mest grusomme som noensinne har hendt meg.
Det gjør vondt, langt inn i kroppen.
Bokstavelig talt. Jeg har fått magesår.
Jeg vil bare få Penelope tilbake i god behold,
gifte meg med Herrens velsignelse, og leve et fredfullt liv.
Det er ikke for mye å be om, spør du meg.
Jeg vil bare at ting skal være i orden.
Jeg ønsker ikke dette kaoset.
Den onde jævelen måtte forkludre alt!
Det gjør meg vondt å høre.
La meg spørre deg om noe, prest. Tror du på ondskap?
At noen simpelthen er gjennomsyret av ondskap?
- Jeg vet ikke. - Hvordan det? Du er jo prest.
La meg spørre på en annen måte.
Har du noensinne erfart ekte kjærlighet?
Da snakker jeg ikke om en tvilsom skjøge.
Jeg snakker om en udødelig tiltrekning
av noen som betyr mer for deg enn noe annet.
- Har du det? - Så klart.
Se for deg at det rives fra deg av jordas avskum,
av ingen annen grunn enn ren ondskap.
Jeg er ikke typen til å sitte og se på at jorden faller sammen rundt meg.
Jeg tar skjebnen i egne hender.
- Forstår du ikke det? - Jeg føler med deg.
Men det var ikke dette jeg meldte meg til.
Jeg meldte meg til å vie dere, og det var alt.
Jeg kan ikke ta del i dette.
På grunn av yrket ditt, eller mistroen på kjærlighet?
Det er et dumt spørsmål.
Tror du på ekte kjærlighet eller ei?
Selvfølgelig tror jeg på kjærlighet! Beklager, men jeg kan ikke.
Ikke vær feig!
Hvor har du tenkt deg? Du finner ikke veien på egen hånd.
Jeg er ingen karttegner, men jeg kan vel...
Jeg går tilbake dit vi kom fra.
Ja vel.
Jeg gir deg 90 dollar til. Det blir 150 til sammen.
Jeg bønnfaller deg.
Penelope er alt jeg har.
Jeg er ingen revolvermann! Jeg liker det ikke! Jeg er bare en mann.
En mann som tror på kjærlighet, enkelt og greit.
Jeg vil bare at du skal vie oss på ordentlig vis.
Se til at vi får en god start på ekteskapet,
så gir jeg deg en bonus for bryet. Jeg har pengene på meg.
- 150 dollar i ekte, kalde kontanter? - Æresord.
Pokker også, nervene er i helspenn.
Har du vært på kakedans?
- Nei. - Penelope og jeg møttes på kakedans.
Jeg fikk nummer seks, men sa til henne at det var ni.
Det var hennes kake, og jeg ville møte henne.
Det var kjærlighet ved første blikk.
Hun lagde en pekanpai, og jeg spøkte med at det var ulovlig.
Det var en kakedans, ikke en paidans.
Hun lo, og kalte meg en skrue.
Det er den beste pekanpaien jeg har smakt.
Ptro!
Vi er visst nærmere enn jeg trodde.
Kom igjen.
Fy flate, nervene er i helspenn.
Mine også.
Fullstendig.
Jeg har også fått litt kalde føtter.
Det er en stor forpliktelse.
En livslang forpliktelse. Og nå er det for sent å snu.
Nei, det er aldri for sent å snu. Det er ingen skam i det.
- Gjør det som er best for deg. - Nei, det føles rett.
Og uansett trenger hun oss.
Det er visse ting en mann ikke kan overse.
Ikke for å være pessimistisk, men...
Har du overveid muligheten for at de...
Du vet...
Har drept henne?
Det er ingen mulighet for det. Vi lar det bli med det.
- Det ser ikke ut til at noen er der. - Nei, de kan være hvor som helst.
Vi må gå svært varsomt frem.
Anton er en slu jævel.
Greit, her er planen. Vi får det overstått raskt og enkelt.
Vi etterlater hestene her,
og drar til skogbrynet med Butterscotch, hvor dere to venter.
Når jeg har telt til tre,
drar jeg til baksiden av utedoen.
Deretter går jeg i dekning,
for så å slå inn døra.
Hvis Anton er inne, tar jeg meg av ham.
Jeg frigjør Penelope og hjelper henne å rømme.
Så snart kysten er klar, går jeg ned på ett kne,
og frir til henne. Jeg gir henne ringen.
Da kommer du ut av skogen med gitaren og Butterscotch på slep.
Og så gjennomfører du vielsen.
Greit.
Hva gjør vi om Anton ikke er inne?
For å være på den sikre siden bør vi holde oppsyn med omgivelsene.
Det bør vi gjøre uansett. Vær forberedt på et bakholdsangrep.
Du må dekke meg.
Hva mener du?
Du tar Winchester, og jeg tar Schofield.
Jeg er ingen leiemorder! Det sa jeg jo!
Jeg ber deg ikke om noe annet enn å dekke meg. Forstått?
- Det er av sikkerhetshensyn. - Jeg er ikke her for å bære våpen!
Det vet jeg, og det er greit. Det er ikke jeg heller.
Men husk at en kvinnes liv står på spill.
Jeg ber deg bare om å dekke meg. Det er alt. Intet annet.
Om du ikke vil gjøre det for meg, gjør det for Penelope.
Det er over fortere enn svint.
- Kan du sikte? Bruke trådkorset? - Ja, man bare...
Vil du be? For lykke, beskyttelse eller noe?
Nei, la oss bare få det overstått.
- Er du klar? - Hva?
Greit, kom igjen!
Nei!
Dø, din onde jævel!
Penelope! Min kjære Penelope. Den nydelige jenta mi.
Alt er i orden.
Det er over nå. Du er trygg.
Du er trygg.
Nei!
Nei.
Penelope, du vet...
...at jeg alltid har elsket deg med hele mitt hjerte.
Og jeg...
Jeg vil be deg om å bli kona mi.
Hvordan våger du?
Jeg vet at vi har vært gjennom tøffe tider.
Men nå er tiden inne for å leges.
Vi kan leges om vi bare tillater oss det.
- Det er ikke til å tro. - Penelope...
Jeg vil elske deg til jeg tar mitt siste åndedrag. Det lover jeg.
Din forbannede drittsekk!
Du... Jeg hater deg!
- Hva? Penelope, hvorfor... - Jeg hater deg!
Penelope!
Hvorfor?
Vær så snill, hvorfor gjør du dette?
Pokker ta deg!
Hva gjør du?
- Vi var så lykkelige sammen. - Jeg vet det.
Det vet jeg da.
- Penelope... - Ikke rør meg!
Prest.
Kom hit, prest.
- Tiden er inne. - Hvem pokker er det?
Kom igjen. Nei, vent. La meg...
- Hvem pokker er det? - La meg forklare.
Jeg har tenkt nøye gjennom dette. Bare hør på hva jeg har å si.
Dette er prest Henry, og jeg førte ham hit
på egen regning for å vie oss, så vi kan opptre på rettskaffent vis.
- Ikke kom nærme meg! - Nei da!
Bli der.
- Jeg blir her! - Penelope! Hva gjør du?
Det er bryllupsgaven din. Miniatyrhesten.
Den heter Butterscotch, oppkalt etter søtsakene du liker.
Du liker jo borremynte best,
men det passet ikke som dyrenavn. Jeg valgte det som lød best.
Jeg ønsker ingen bryllupsgave.
Jeg ville velge noe spesielt og personlig
for å vise hva jeg føler for deg. Du har alltid sagt at miniatyrhester
er verdens søteste og vakreste dyr.
- Det har jeg aldri sagt. - Jo!
- Det har jeg aldri sagt! - Du sa det i St. Louis.
Jeg har aldri sagt noe slikt. Kanskje at de så interessante ut.
- Ikke legg ord i munnen på meg. - Vær så snill, hør på meg!
Jeg er ikke delaktig, og aner ikke hva som foregår!
Vent litt nå. Ikke la meg i stikken nå.
Du sa at du trodde på kjærligheten. At du hadde fullstendig tro på den!
Det er ingen kjærlighet her. Ha det klart og tydelig for deg.
Jeg trodde jeg hadde sett alt, Samuel.
Gid, der tok jeg feil.
Du kan ikke nekte for...
Du kan ikke nekte for den kraftige kjærligheten mellom oss.
Det er ren kjærlighet. En kjærlighet som krysser alle grenser.
Den eneste kjærligheten var mellom meg og Anton.
- Og du tok det fra meg! - Nei! Han tok det vekk fra meg!
- Han hadde det i vente! - Ingen hadde noe i vente!
Hører du meg? Jeg var lykkelig her.
Jeg har aldri vært så lykkelig før.
Med Anton?
Anton Cornell.
En lysten, høyttravende drittsekk!
Ikke våg deg å si noe mer nå!
Innser du ikke at han manipulerte deg?
Jeg er offeret her. Jeg kom for å redde deg!
Jeg trenger ikke å reddes!
- Hvorfor gjør du dette mot meg? - Hold snavla!
Jeg kunne aldri ha elsket deg. Er det forstått?
Når jeg endelig gjennom til deg?
Herregud.
- Du ga meg blandede signaler. - Jeg ga deg ingen! Du er giftig!
Jeg burde blåse hodet av deg!
Greit. Hvorfor ikke?
Siden jeg er slik en grusom person.
Hvis jeg er verdens verste person!
Hvis du mener at jeg er søppel, og ikke engang et liv verdig...
...så vær så god og gjør det, rett i det knuste hjertet mitt.
Du er ikke verdt det.
Du skal få leve med det du har gjort, det du har ødelagt,
og det du aldri vil få.
Det skal gro sår inni deg så lenge du lever.
Nei!
Pokker ta deg!
Hva ser du på?
Han sa at du ble kidnappet, og at du var forloveden hans.
Han ville redde deg,
og at jeg skulle vie dere med Herrens velsignelse.
Det var alt jeg visste. Jeg sverger.
Jeg er bare en dum neofytt prest som ville hjelpe en fyr.
Jeg står ikke i ledtog med ham.
Jeg er like overrasket! Jeg møtte ham nylig og stolte på ham.
Jeg vil ikke høre deg si enda et ord før jeg ber deg om det.
Er det forstått?
Ettersom du kan forrette et ekteskap,
kan du vel også forrette en begravelse. Stemmer det?
Det gjør nok det, frue.
Er dette dypt nok, frue?
Grav dypere slik at ikke dyrene når ham.
Hva med Samuel?
De kan få ham, for mitt vedkommende.
Hvordan fungerer det? Begynner du eller jeg?
Du kan begynne.
Anton...
Du var en god mann. Jeg elsket deg svært høyt.
Mer enn jeg kan uttrykke akkurat nå.
Det tærer meg opp innvendig at vi ikke får bli gamle sammen,
dele livene våre sammen enda en dag,
stifte en familie, en kobbergruve.
Jeg skal aldri glemme deg, min elskede.
Måtte du finne trøst i at mens du er i himmelen...
...råtner Samuel i helvete.
Hvor er resten av den?
I hodet mitt.
Det er mer andektig slik.
Sett i gang.
Hør min røst.
Her hviler Anton...
Cornell.
Her hviler Anton Cornell.
Han var en modig og edel mann.
Og ektemann.
Han fortjente ikke en slik død.
Et dumt og idiotisk virvar.
Og alt er Samuels skyld.
I den Hellige Ånds navn,
måtte han, Anton Cornell,
hvile i fred...
...for evig og alltid, og 100 prosent hele veien.
Fra jord er du kommet, til jord skal du bli og så videre. Amen.
Amen.
Hva gjør du?
Han skyldte meg penger for at jeg forrettet.
Du kan få halvparten om du vil. Jeg har til og med ringen.
Jeg vil ikke ha noe med det å gjøre.
Hva skjer nå?
Jeg er ferdig her.
Jeg går videre.
Hva med meg?
Hva med deg?
Miss Penelope?
- Hva? - Miss Penelope, jeg...
Jeg er av den blyge sorten.
Ettersom utedoen er opptatt,
vil jeg gjerne...
lette på trykket i skogen så smakfullt og diskret som mulig.
- Greit? - Nummer én eller to?
Hvis du må tisse, kan du gjøre det her.
Nummer to.
Prest?
Hvis det er hjemmebrent, kan jeg få en slurk?
Jeg er skikkelig lysten på en.
Du er ingen ekte prest, eller hva?
Det er av medisinske årsaker.
Ikke noe tilbakespytt.
Skal vi tilbake til byen?
Jeg antar det.
Kanskje jeg får deg hengt.
Hvis det er tilfellet, få det overstått.
Jeg skal ikke kjempe imot.
Vent her et øyeblikk.
Bli stående.
Jeg følger med deg. Ingen påfunn!
Miss Penelope, går det bra med deg?
Jeg ser at smerten din stikker dypt.
Jeg vet hva du går gjennom.
Jeg lider også.
Jeg hjemsøkes av mine egne demoner.
Du vet ikke noe som helst!
Jeg vil gjerne hjelpe om jeg kan.
Hva enn det er verdt, du er ordentlig vakker.
En like guddommelig...
...delikat og vakker blomst som Samuel sa at du var.
- Er det et sjekketriks? - Nei, det er ikke...
Jeg trenger ikke din magre trøst. Er det forstått?
Nei vel.
Ta beina på nakken før jeg blåser gluggene av deg.
Ja vel, greit.
Og ta dynamitten på igjen.
Jeg vil ikke gå med dynamitten.
Jeg tar dynamitten på igjen.
Hvor er Butterscotch?
- Jeg vet ikke. - Det er rovdyr der ute.
Butterscotch!
- Butterscotch! - Butterscotch!
Butterscotch!
Butterscotch?
Butterscotch!
Der er hun!
- Går det bra med henne? - Jeg tror det.
Penelope!
- Rufus. - Jeg så deg smette inn i skogen.
Jeg luktet meg frem til deg.
Prøver du å unngå meg?
Hva pokker snakker du om? Selvsagt ikke.
- Hva skjedde med deg? - Hva tror du?
Samuel?
- Når da? - Han kastet meg ned i en revne.
Etterlot meg for å dø.
Hodet mitt spjæret. Maur prøvde å spise blodet mitt.
Forbaskete maur. Hva i svarte har jeg gjort dem?
La meg ta en titt på deg.
Du visste hva som skjedde med meg, ikke sant?
Aner du hva jeg har vært gjennom?
Anton er død, ikke sant?
Jeg er så lei for det.
Jeg så graven.
Jeg er kanskje ikke i stand til å lese, men jeg gjenkjente bokstaven "A".
Alt jeg kan si, er at Samuel også er borte.
Han er i helvete.
Broren din er i himmelen, og hviler på en stor, dunete sky.
Alt dette er din skyld.
En typisk sort enke, eller hva?
Ødelegger alt du tar i!
Jeg forstår at du er såret og sint,
men du har ingen rett til å snakke slik til meg!
Ikke bry dere om meg. Fortsett.
Hvorfor kommer du ikke ut hit, din feige blautfisk?
Sir, hør her.
Som prest kan jeg bekrefte at ingen av oss vet noe som helst.
Klapp igjen! Jeg så deg i ledtog med Samuel.
Jeg vet hva som foregår. Dere er alle i ledtog!
Rufus! Nå må du roe deg ned, og høre på fornuften.
Aner du hvor høyt broren min elsket deg?
- Jeg trodde dere var ekte vare. - Vi var det!
Hvorfor fortalte du Samuel hvor du flyttet, da?
- Var ikke det poenget? - Jeg gjorde ikke det!
- Hvordan visste han det, da? - Jeg aner ikke!
Jeg hadde ikke sett ham på to år!
Jeg hadde aldri trodd at han ville gjøre dette.
Hvorfor løper du rundt med denne pøbelen?
- Han er ingen pøbel! - Jeg sverger!
- Jeg er ikke den typen. - Tullprat!
Hva slags billig predikant er du egentlig?
Rufus, ro deg ned og hør etter.
Storebroren min er borte, og du har skylden.
Du er ikke den jeg trodde.
Du sviktet meg. Du sviktet Anton.
Anton og jeg hadde våre problemer, slik alle par har,
men jeg elsket broren din svært høyt.
Vi hadde et godt forhold.
Kan du få det inn i den tette pappen din?
Hør på henne. Hun sier sannheten.
- Alt er Samuels feil. - Hold kjeft, predikant.
Rufus!
Du vet hva vi må gjøre nå, ikke sant?
- Hva da? - Vel...
Når en kvinne blir enke,
er det...
...sedvanlig for henne å gifte seg...
...med broren til avdøde.
De maurene gikk hardt inn på deg, eller hva?
Du har jo gått fullstendig fra vettet!
- Det er skikken på prærien. - Nei, Rufus.
Det er ingen skikk, sammensvergelser, og det blir ikke bryllup.
Ikke det? Jeg har en pepperbøsse som beviser det motsatte.
Det er naturens lover.
Og predikanten skal forrette det, slik at det er gyldig.
Og så skal jeg henge ham på hevnaktig vis.
Vi to skal begynne med blanke ark, og videreføre planene om kobberminen.
- Rufus... - Reis deg med hendene i været.
Jeg mener det! Ikke prøv dere på noe dumt.
Greit, skal vi se her.
Svarte! Vet dere hvordan man gjør dette?
- Jeg er dårlig med knuter. - Rufus, gi deg.
Dette er galskap. Det skjer ikke!
Fanden!
Da må jeg skyte dere begge, og etterlate dere for å dø.
- Jeg har vært gjennom nok helvete! - Jeg er gravid!
Visste du det?
- Nei, det er du ikke. - Jo, det er jeg.
Dreper du meg, dreper du også slektningen din.
Hva tenker du om det?
Hvordan vet jeg at vi er i slekt?
Jeg nekter å bruke mer tid på å overbevise deg om
at jeg elsket broren din. Du vet det, du så det,
og hvis du skal betvile mine følelsers gyldighet,
kan du dra til helvete.
Jeg vil ikke såre deg, men lar meg ikke klandres heller.
Denne fyren var kun en forbasket kvasipredikant som hang seg på lasset.
Det er alt. Hvis du tror at jeg har vært delaktig,
er du den største tåpen av oss alle.
Nå skal jeg dra til byen for å treffe en lege.
Du skal la oss slippe fri uten noe som helst bråk.
Du skal dra hjem igjen,
melke geiten og begynne på nytt selv. Er det forstått?
Vi skal gjøre det beste ut av denne grusomme situasjonen.
Vet du om det er en gutt? Eller jente?
Jeg vet ikke.
Jeg har alltid villet bli onkel.
Rufus!
Hvordan...?
Hvorfor gjorde du dette mot meg?
Jeg har ikke gjort noe mot deg. Du er jo svogeren min.
Du har alltid vært så forbasket vakker.
Som en fersken.
Anton fikk alltid ferskenene.
Alt jeg fikk, var pærer.
Råtne sådan.
Går det bra, frue?
Hvem pokker er du? Hvorfor gjorde du det?
Zachariah Running Bear, heter jeg.
- Jeg gjorde det fordi du var i fare. - Jeg hadde kontroll.
- Han prøver å redde oss, Penelope. - Jeg trenger ikke å reddes!
Vær så god, frue.
Tusen takk.
Dette...
...er intimsonen min.
Dersom noen av dere prøver på noe, skal dere få angre.
Det er noen av de møreste matbitene jeg har smakt.
Takk.
Du har ikke tilfeldigvis noe ildvann?
Jeg kunne ha trengt litt.
Nei.
Den hvite kvinnen, er hun reservert?
Jeg antar det, for å si det sånn.
- Hun har en intimsone. - Jeg forstår.
Vet du, jeg har aldri møtt en vaskeekte indianer ute i det fri.
Eller en edel villmann av noe slag.
Du hadde flaks i dag.
Hvilken stamme tilhører du?
Kan jeg få gjette?
Nei.
Jeg forstår. Det er nok mer ukrenkelig slik.
Jeg vil gjerne komme med et tilbud.
Her sitter jeg som et tomt kar.
En sjelløs neofytt med bleke trekk.
Jeg bønnfaller deg om å dra meg med raskt av sted...
...til dit du kaller "hjem".
Enten det er en tipi, indianerhytte, hule eller noe annet.
Lær meg morsmålet ditt,
vis meg deres urgamle tradisjoner,
og la meg ta del i deres levemåte.
Da hadde jeg blitt evig takknemlig.
Og...
Jeg tror det kan bli en vinn-vinn-situasjon for oss begge.
Vi trenger ikke engang å si det til den hvite kvinnen.
Vi kan bare dra nå under mørkets dekke.
Jeg har noe til deg.
En pilspiss.
Hva feiler det deg?
Jeg trenger en ny begynnelse.
Du kan til og med få skalpere meg.
Hvorfor skulle jeg ville det?
Jeg vet ikke.
Jeg er bare desperat etter å begynne forfra.
La oss sove på det.
Ja vel, god idé.
Stå opp!
Injun-indianeren dro før morgengry. Tok din og Rufus' hest.
Og muldyret mitt.
Pokker.
Det er ikke bra.
- Hvorfor gjorde han det? - Er du egentlig prest?
Ikke på tradisjonelt vis,
men jeg har hjertet på rett sted.
Er du virkelig gravid?
Nei.
Ikke at det angår deg.
Gid det var slik, men jeg er ikke det.
Vel, her skilles våre veier.
Nå?
Ja.
Jeg er ferdig.
Vil du at jeg skal endre mening?
Nei.
Skal du ta med deg Butterscotch?
Nei.
Jeg vet at jeg ikke vet alt.
Men jeg vet nok til å takle, og jeg lar det bli med det.
Jeg er så lei for det.
Penelope! Vent et øyeblikk!
Penelope!
Vær så snill.
Penelope, jeg står her og tenker: "Hva skal jeg gjøre nå?"
- Hvor går jeg videre herfra? - Det er ikke mitt problem.
Jo, men jeg ser på deg og undrer på akkurat det samme.
Jeg kom hit for å begynne forfra.
Men det er så forbasket tøft,
så forbasket lite innbydende, og så forbasket ensomt.
Se på denne ødemarken rundt oss.
Hvordan skal man kunne møte noen her?
For ikke å snakke om noen man kan stole på.
Jeg savner så intenst å ha noen som elsker meg.
Og desto mer,
å ha noen å gi kjærlighet til.
I lys av de fæle og tvilsomme omstendighetene som knytter oss sammen,
er det egentlig urimelig å foreslå at vi gir det et forsøk sammen
her i dette fiendtlige miljøet?
Kona mi døde i barsel.
Alt jeg ønsker, er kjærlighet.
Kjærlighet og overlevelse.
Du er ikke alene om den tanken.
Tekst: BTI Studios Oversatt av: Monica Mikkelsen